Jag är trött på allt silverskydd. Och sur är jag, som när jag hade PMS.
Vårt mål är att döda häxan och avsluta det här till varje pris.
- Det ska avslutas i kväll. Begrips? - Ja. Nu kör vi, jag har manikyr sen.
Det står vampyrer här ute med automatvapen.
- Vilka idioter! - Hör på.
Bill och Eric ska spränga huset. Om vi inte tar oss ut, så dör vi!
- Herregud, jag måste komma ut! - Fattar ni inte?
Det är som Hotel California. Hur man än gör, kommer man aldrig härifrån!
Roy har fel. Det här är inget fängelse.
Ni kan ge er av när ni vill.
Hota vampyrerna med den där. Där är dörren.
- Lycka till. - Är det här kul, tycker du?
Alla kommer att dö på grund av dig, din jävla subba!
Casey!
Marnie...?
Casey!
Åh, Casey...
- Jädrar! - Vadå?
Marnie spydde upp kärringen.
- Du fick inte lämna mig. - "Spydde upp" henne?
Hon spydde henne ur munnen. Och jag kan se henne.
- Hur kan du se? - Han är ett medium.
- Vad gör hon nu? - Hon är smutsig, mörkhårig...
- Det är Antonia. - Du mördade en oskyldig!
Ondskan har frodats i dig. Vår tid tillsammans är slut.
- Vår plan... Vi är så nära nu. - Du är inte den jag trodde.
Du ska inte lämna mig!
Kärringen vill ge sig av, men Marnie tillåter inte det.
- Jag binder dig till mig. - Nej...
- Marnie binder Antonia till sig. - Vad betyder det?
Om Marnie binder Antonia till sig är det kört för oss.
Hon drar kärringen till sig, men Antonia kämpar emot.
Jag binder dig till mig. Vi är ett.
- Marnie vann. - Nu är det kört.
Eric, vakta baksidan!
Sluta!
- Jason. - Sluta!
- Lägg ner den, Sookie är där inne. - Hon fick inte gå dit!
- Jävla Sookie! - Jävla Sookie. Lägg bort den där.
- "Jävla Sookie"? - Ja, jävla Sookie.
- Hon är i vägen som vanligt. - Det här är helt otroligt.
Sookie räddade dig och öppnade sitt hem för dig.
- Det är faktiskt mitt hem. - Åt helvete med dig! Huset är hennes.
Och hur många gånger har Sookie räddat livet på dig?
Sen dricker du hennes blod som om det vore läsk.
Och du är beredd att skada henne för nån gammal hämnd.
Är ni helt galna båda två?!
- Vi måste dra oss tillbaka. - Jag håller med.
Säg inte att ni vill riskera alla de våra för en slampa i en solklänning?
Vi måste göra det på nåt annat sätt.
Och Marnie har skyddat hela huset med besvärjelser. Kolla här.
Det täcker hela jädra huset.
- Vi måste ta ner det. - Precis.
- Varför ger du mig giftiga blickar? - Jag tittade inte på dig.
Jo då.
- Och jag känner mig skyldig än. - Jag struntar i hur du känner.
Jag tänker på allt annat utom dig.
Bra.
- Vi måste tänka på Sookie. - Då kan vi inte spränga.
Nu är det slut på velandet. Var fan är han?
- Pistolen gör det svårt att minnas. - Sam.
- Var är Marcus? - New Mexico.
- New Mexico? - Ja. Nej... Han är i Brasilien.
- Din jävel! - Jag hade fel. Han är å Disneyland!
Var är han?!
Jag vet inte hur ni gör i Mississippi.
- Men här är vi lojala mot vår ledare. - Er ledare är psykopat!
Han fick oss att bli medhjälpare vid ett mord!
- Marcus? - Emma? - Luna?
Jag ska ha ihjäl Marcus! Emma är borta, den jäveln tog henne!
Säg var han är, annars dödar jag dig! Säg var hon är, för fan!
Ta det lugnt. Lugn. Du, du...
- Vi ska leta rätt på Emma. - Vad gör du här?
- Marcus har mördat min bror. - Herregud...
Jag måste leta rätt på honom och ordna upp det här.
Det här handlar inte om varulv mot hamnskiftare, utan om rätt och fel.
Om du inte vill bli medskyldig till kidnappning, säg var Marcus är.
Jag vet bara att han skulle komma tillbaka.
- Lyssna på mig nu, Debbie! - Det är du som inte lyssnar.
- Jag kan inte sticka med dig. - Pappa.
- Du vill inte, menar du. - Precis. Jag vill inte.
- Jag tycker om dig, jättemycket. - Pappa!
- Vad är det, vännen? - Jag vill träffa mamma.
Hör på...
Mamma är upptagen just nu. Gå och rita lite.
- Pappa vill prata med kompisen. Okej? - Okej.
Du, vi två hör ihop.
Och en sak lovar jag dig.
Jag kan få dig att sluta med V-dricka.
Jag har försökt, Marcus. Jag försöker. Det är inte lätt.
- Jag vet inte ens om jag vill sluta. - Alcide ger dig inte det viktigaste.
- Och V-drickan fyller upp ett hål. - Alcide ger mig mycket kärlek.
Jag menar inte kärlek, utan barn.
Och han lär aldrig klara att tänka om. Emma behöver en mamma.
Och ingen hamnskiftarmamma, utan en riktig mamma. En varulv.
- Jag kan inte. - Varför inte?
För att jag älskar Alcide. Jag är ledsen.
- Varför är du med mig, då? - Alcide har varit otrogen.
Jag sa ju det.
Jag går inte på det där. Jag är mer än ett hämndknull för dig.
Jag kan inte bara stanna kvar här.
Vi kan väl packa en väska, ta Emma och åka.
- Herregud... Jag känner hennes puls! - Va?!
- Ska jag skjuta henne? - Nej. - Är det sant?
Där ser ni!
- Jag är ingen mördare! - Nej, du är rena människovännen...
Den är knappt kännbar.
Snälla Marnie. Jag kan väl få försöka rädda henne?
Javisst, du är ju sjuksköterska.
Okej. Det behövs hett vatten-
- och handdukar för att stoppa blodet. Hjälp mig ta henne till badrummet.
- Kan jag göra det? - Nej, ingen som blir uppriven.
Kom igen. Direkt, för fan!
Vi lägger henne här.
Hon verkar så stel.
- Hör du, hon är ju död. - Jag vet.
Vi måste få ut Antonia ur Marnies kropp. Och då behövs Caseys lik.
- Hur fan då?! Med ett spöke som dyrk? - Ja, ungefär.
Det är brujogrejer och det blir ruskigt.
Jag måste hämta några saker. Stanna här, okej?
Det blir inte så jävla svårt.
- Jag behöver en del saker. - Ta vad du vill.
Jag ber verkligen om förlåtelse för det där med Casey.
- Men det var självförsvar. - Marnie, det var nästan mord.
Jag har känt dig länge. Du tillhör de allra vänligaste.
- Varför gjorde du så där? - Hon skulle sätta vårt mål på spel!
Allt jag hört är att du alltid har varit så snäll och kärleksfull.
Jag var en mes. Jag har alltid varit rädd för andra människor.
- Nu är andra äntligen rädda för mig. - Är det bra, då?
Ja, det är bättre.
Du har varit gäst hos oss, lekt med mina barn.
Du vill väl inte skada mig för att jag tycker annorlunda?
Var inte nedlåtande mot mig! Och jamsa inte med mig som med en unge.
Jag vill inte skada nån.
- Men Casey... - Casey gav sig på mig!
Jag hade rätt att göra så! Jag är ingen slagpåse!
Jag fattar. Du har alltid känt dig utanför.
Och nu känner du att folk äntligen respekterar dig.
- Ja, det stämmer. - Jag förstår.
- Jag kan också känna mig udda. - Jag är inte udda!
Men jag kan känna mig missförstådd. Eller hånad, till och med.
- Du vill bara höra till. - Och det gör du.
- Alla är på din sida. Vi är vänner. - Snälla du...
Du kan få ett slut på det här, Marnie. Du har all makt.
Vilken sorts kristen, vilken sorts man-
- överger sin kusin mitt i en jädra skog?
Vilken jädra mental krympling till veteran han är!
Jag svär, Terry Bellefleur, att du ska få en smocka rätt i nyllet sen!
- "Om du kommer hem, ja." - Var inte så negativ nu.
- "Vadå? Det är ju kört!" - Det vet jag väl!
Vem i helvete pratar jag med? Jävlar. Skärp dig.
Bli inte helt skogstokig nu.
- Gud i himlen... - Kom inte hit.
- Jag ska inte göra illa er. - Kom inte närmare!
Jag är polis.
De är nog i en annan delstat nu. Och det är inte långt till Mexiko.
Hallå? Emma? Är allt väl? Är du med pappa, älskling?
Var är du? - Hon vet inte var hon är.
- Kolla telefonnumret. - Vänta lite.
Det är ju mitt nummer. Är hon hemma hos mig?
Fattar du hur det blir om man håller sig till Antonia?
Det är ingen idé. Den där häxan styrde mig helt.
- Hon är en robot. Hon måste dö. - Vänta!
Vintage Cartier. - Jag ska vara rädd om det.
Ursäkta. Fortsätt, ni.
Kan hon inte räddas, som du?
- Jo, men... - Det är ni som behöver räddas.
Jag tjänar Antonia Gavilán de Logroño.
Om ni utsätts för solen, så grillas ni som grisar!
Antonia!
Visa dig, häxa!
Att gömma dig bakom trolldom som en ynkrygg missklär dig!
Ni har rätt. Det är dags att förhandla.
Vampyrer verkar gilla dig. Följer du med?
Bill och Eric! Marnie vill förhandla.
- Hur kan jag tjäna Antonia? - Tyst!
Döda kungen!
Visst är det fantastiskt med solens tämjda krafter.
Skyddsbesvärjelsen dödar inte människor-
- men om man snuddar vid vampyrer så dör de direkt.
Det kvittar vad du gömmer dig bakom.
- Du har dödat din sista vampyr. - Vilken optimism...
- Släpp flickan! - Jaså, vill ni förhandla?
Släpp flickan!
Visst, flickan kan gå fri.
- Men då vill jag ha nåt i utbyte. - Vadå?
Vad som helst.
Era liv.
Döda er själva, så går hon fri. Båda ska göra det.
- Den var bra... - Le lagom, läpparna kan ramla av.
Ge dem ett riktigt förslag, då lyssnar de.
- Jag godtar det. - Ja.
- Nej, nej! - Var tyst!
- Du har lovat att hon ska bli fri. - Fri som en återuppstånden fågel.
Bill, du kan bara inte...
Om du sviker löftet, kommer du inte levande härifrån.
Alla som du nånsin tyckt om kommer att bli skoningslöst slaktade.
Då så.
Jag skjuter dig. - Sen skjuter du mig, Pam.
Är vi eniga?
Den sanna döden för att rädda den flicksnärtan? I helvete heller!
Nej! Du får inte!
Emma! Herregud... Är allt bra?
- Var är pappa? - På övervåningen, med den där tanten.
Ta ut Emma, är du snäll.
Gå, Marcus. Jag känner mig skyldig och det blir bara värre om du är här.
- Alcide! - Vad i helvete gör ni?!
- Inget har hänt, jag lovar! - Bara lugn, skitskalle.
Typiskt hamnskiftare, måste ha pistol.
Du tog hjälp av fem män när du mördade min bror, ditt jävla kryp!
Om du vill slåss hederligt för en gångs skull, så kör till!
- Ingen pistol och inga skiften. - Jag kan döda utan sånt, bror.
Du är inte min bror, min bror är död.
- Jag ska bryta nacken av dig så här. - Nej!
Det här blir kul.
Märkte du? De struntar i dig.
Man kan inte förhandla med dem. De ser det som en svaghet.
- Och jag är inte svag! - Nej, för fasen.
Den där huggkäften fick steka som en fluga i en UV-lampa. Häftigt!
Casey har inte dött förgäves. Liket kommer att förstärka magin.
- Var det tur att Marnie dödade henne? - Ja. Ge mig mer björkbark.
Tänd ljuset där och ge det till mig.
Lafayette. Vi kommer att gå på djupet nu.
- Du kan få höra och se hemska saker. - Det är knappast nåt nytt...
Jag ska ta mörkret inom mig i bruk.
Vad som än händer, vad jag än säger till dig, så ta det inte personligt.
- Kommer demonansiktet tillbaka? - Det ingår i min släkts trolldom.
Det kan komma, jag vet inte.
Ta det. Ta det!
- Du trotsade mig. - Du får inte dö för Sookies skull.
Du kunde ha dödat henne!
- Gick det bra? - Ja då.
Självmord, Bill? Gör aldrig så mot mig igen!
Jason? Jason! Jason!
Jag kan inte se... Jag är blind.
Såja, drick det här.
Okej...
Förlåt för att jag gjorde illa dig. Du luktar som en vampyr.
- Gör jag? - Ja. Du har vampyrblod i dig.
- Men jag är ingen vampyr. - Jag vet.
- Jag har läst dina papper. - Läst mina...?
Var tusan kommer du ifrån? Varför sitter du ovanpå mig?
För att du är stilig.
Och muskulös...
Jag har ätit mindre kolhydrater. Vem är du?
Jag heter Mirella.
Herregud... Du är så vacker!
Innan vi älskar, måste jag veta att du är pålitlig.
Jag är pålitlig, jag är polis.
Många faror lurar i skogen och i världen.
Jag är utsatt här. Kommer du att skydda mig?
Javisst, du kan vara trygg hos mig.
- Svär du på ljuset? - På vadå?
Gör du det?
Ja, jag svär!
Eden är svuren.
Älska med mig.
- Du är fegare än din bror. - Lägg av!
Tror du att du kan stjäla en mans familj utan några följder?
Du är ingen man. En man kidnappar inte sin egen dotter.
- En man sköter sina slagsmål själv. - Låt bli honom!
Du är ynklig. Och du är svag.
Och du är liten.
Känn på den.
Nej!
Herregud...
Vad har du gjort...?
- Du! - Det är ingen fara.
Ingen fara...
- Vi kan lösa det här. - Debbie Pelt.
Jag stöter bort dig.
- Snälla, nej! - Jag ska aldrig mer se dig.
Jag ska aldrig mer jaga med dig.
- Alcide... - Aldrig mer vara kropp mot kropp.
Vännen...
Visa mig nutiden.
Visa mig...framtiden.
Vampyrerna tänker mörda oss allihop. Snabbt, ställ er i ring!
Jag såg det! Det syns i blodet.
Om vi inget gör, så skriver vi under vår egen dödsdom.
De hyser ingen respekt för våra liv.
Så kom nu.
Den där scarfen är Marnies. Bind mina händer med den.
Skynda dig!
Ta det här. Gnid in det i alla sår.
Sluta inte!
Det här symboliserar bandet mellan Marnie och Antonia.
- Och? - Nu sliter vi av skiten!
Min önskan är att alla ska komma härifrån levande.
Men jag kan inte lova det.
Tack.
Ditt blod... Jag känner det.
Det pirrar överallt. Det känns jätteskönt!
Döda mig inte!
Vad tusan är det som pågår?
Kom till mig, mina barn!
Vad fan...?
Kom till mig, mina barn! Kom hem till tryggheten.
Jason!
- Vad är det här? - Jag kan inte kämpa emot!
Jävlar, de kommer att brinna!
Kom igen!
Jag kommer att dö!
Kom till mig, mina barn! Kom hem till tryggheten.
...hem till tryggheten.
Stoppa striden!
- Gjorde jag det där? - Nej. Vilken jävla nekromantik!
När jag får tag i häxan, ska jag slita ut hjärtat på henne!
Eric, förlåt mig. Sookie är oskadd.
- Försvinn ur min åsyn. - Besvärjelsen skulle ju skydda henne.
Försvinn ur min åsyn innan jag dödar dig!
- Du bedrog mig! - Det var inte med flit.
- Hon talar sanning. - Tysta!
- Tyst nu, Tara. - Dra åt helvete, "Onkel Tom"!
- Marnie, förlåt. - Alla har svikit mig.
Inte jag.
Lås in henne i en bur av eld. Beslå resten i bojor!
Marnie?!
- För Guds skull, Marnie! - Gud hör inte hit.
- Jävlar... - Tyst!
Sluta! Snälla, rädda mig! Snälla...
Snabba på lite, Sookie håller på att brinna upp!
Snälla! Hjälp mig... Käre Gud...
Hjälp mig, snälla!
- Sookie. - Vad är det?
- Hon är rädd, hon är infångad. - Hon är skräckslagen.
Snälla! Herregud...
Nej!
- Jag slutar i den här jävla gruppen! - Tara.
Jävlar...
- Hon är i säkerhet. - Skyddet är borta.
Skjut inte, Bill! De är oskyldiga, Marnie hade dem som gisslan.
Bara Marnie.
Hör ni, blodsugare! Om ni vill åt Marnie, så får ni ta er förbi mig.
Ingen lever för evigt. Inte ens du!
Sam!
Var är min pappa?
Andy Bellefleur! Du har varit borta länge. Terry letar, han är så orolig!
Din korkade man övergav mig faktiskt i skogen. Utan mat, utan vatten.
Det var ju länge sen. Min unge hade tagit sig hem fortare än du.
Vad är det?
Det hände nåt konstigt i skogen, Arlene.
Det var nog bara knarket som gick ur kroppen, jag vet inte.
Raring... Berätta.
Jag försökte hitta ut ur skogen när jag hörde ett "zapp".
Och då hoppade en kvinna ut ur ett klot av ljus.
Hon var så vacker!
Och ett av hennes fingrar lyste som såna där pinnar man får på cirkus.
Och sen...
Vi älskade. Och jag var bra, Arlene! Jag var lite ringrostig först.
- Men när jag la i en ny växel... - Andy!
Men när vi var klara-
- hoppade hon in i ljusklotet igen och försvann.
Det var rena magin.
Andy.
Minns du när Terry slutade ta medicin och trodde att han var kung Zygnatz?
Och du var så snäll och skjutsade honom till sjukhuset.
Och?
- Jag är inte tokig, Arlene! - Jag vet.
Men du har druckit V-dricka. Och det har nog slagit sig på hjärnan också.
- Men det kändes så verkligt. - Det tror jag säkert.
Men vet du vad som är verkligt? Du har en familj som älskar dig.
Och servitrisen Holly tycker att du är den gulligaste polis som finns.
Du är sheriff i Bon Temps.
Det är verkliga saker, Andy.
Mycket verkligare än nån ängel i skogen.
Jädrar... Men du har ju rätt.
Hör du. Jag ska gå och ringa Terry.
- Och berätta att du är välbehållen. - Tack, Arlene.
Mirella...
Ers majestät. Jag har bedårat dem ni sa till om.
Du gjorde det som krävdes.
Jag vet.
Tack.
Hur mår du?
Mycket bättre.
Sookie klarade sig. Jag kan se igen.
Tack för...
- Du vet, tack. - Ingen orsak.
Jag drack ditt blod igen.
- Annars hade du ju dött. - Jag vet.
Jag vet.
Världen är verkligen galen, Jess.
- Jag kommer att mista min bästa vän. - Prata inte med mig om förluster.
Även om jag inte hade ditt blod i mig, så hade jag bara tänkt på dig.
Vad tusan ska jag ta mig till nu?
Om jag bara visste.
Jag har sett mycket konstig skit, men nu verkar det inte konstigt längre.
Men det där i kväll...
Det var skitkonstigt.
- Jag fattar inte att Marnie är borta. - Du känner dig väl inte skyldig?
- Jag vet inte. - Nej. Nej, nej!
Marnie var vuxen. Hon valde själv att ta gisslan och mörda sina vänner.
Så klart att det slog tillbaka på henne.
- Det är sant. - Det är dagsens sanning, raring.
Du klev in och räddade folk. Det kommer jag aldrig att glömma.
Jag vet...
Vi lever, vi är i säkerhet. Var glad över det.
Det är jag.